Pet, štiri, tri, dve, ena...
Začniva!
Mami, pomežiknila si. Jaz sem zmagal.
Ja, si. Zdaj pa se spravi not.
Jutri greva na obalo.
POŽIGALEC
Torej, če vam želim razkriti svoje življenje,
potem najbolje, da začnem tukaj.
Moj sin na peščenih sipinah.
Zakaj to in zakaj zdaj? O tem kasneje.
Mami!
"Moč narave", je rekla babica,
ko je pred štirimi leti prijokal v ta svet.
In od takrat še ni nehal.
Mami!
Skupaj sva preživela veliko časa,
ker je njegov oče pravi ubogi cepec.
Če smo pravični, ni bil zmeraj takšen.
Ali pa je morda bil, le da tega nisem videla.
Ne bi bila prva ženska v družini,
ki ji je hlačke slekel prijatelj iz vojske.
Kakorkoli, dobro ali slabo,
imam svojega sina in on ima mene.
Mami!
Spominjam se, da me je mama nekoč peljala na sipine.
Takrat, ko je bila trezna.
Tudi takrat je roselo.
"Spravi te iz hiše, ne?" mi je rekla.
Dež je tiho padal vso pot do doma.
Babica mi je povedala,
da nam je Hitler naredil uslugo, ko je bombardiral London.
Njegove zažigalne bombe so naredile luknjo v Barnet Grovu,
kjer so zgradili naše bloke,
in London je pogorel z neverjetnim hrupom in besom.
"Zaradi Adolfa," je rekla, "imamo tako lep razgled
na Gruzijsko stran ulice, kjer so bombe zgrešile."
Mami! Jaz tečem, zelo hitro tečem!
Ne moreš me ujeti. -Previdno!
Če misliš, da te tam notri ne morem videti, si nor.
Stanovanje sva kupila brez agencije.
Smrdi po poceni maščobi, toda Lenny pravi,
da se bo nekoč splačalo, ker je čisto blizu mesta.
Tretja generacija prebivalcev iz bloka sva.
Če vas zanima, samo vpišite čefur, cigan ali huligan
in našli nas boste v svétu nepremičnin po vsem Londonu.
Najljubša hrana: ocvrt piščanec. Najljubša oddaja: Top Gear.
Aha! Imam te!
Vera: Nogometni klub Arsenal.
Takole, počakaj, počakaj in... Pojdi!
Mami, mami, vzami ga ven. Gospod Zajec ne mara pranja.
Mami, takoj ga vzami ven!
Takole. Tukaj ga imaš.
Tako je bolje.
Halo?
Tvoja mama je v težavah. Pomoč potrebuje.
Hočeš reči, da je spet nažgana in namesto nje kličeš za denar?
Ona kliče samo, ko hoče denar za pijačo.
Nočem biti nesramna, toda potrebujem telefon. Adijo.
Je babica spet nažgana? -Kako pa to govoriš?
In zdaj novice ob 6:00 z Georgeom Alaighem in Sophie Raworth.
To so novice z mano, Georgeom Alaighom in mano, Sophie Raworth.
Mami, ti si pomežiknila. Jaz sem zmagal.
Ja, si. Zdaj pa se spravi not.
Gospod Zajec ne mara pralnega stroja.
Ja, toda biti mora lep in čist, ne?
Rekel je, da ga ne moti, če je umazan.
A to ti je rekel?
Rekel je tudi, da pridi sem, če te bo ponoči strah.
Hvala, ljubček. Mamice ni strah.
Vse v redu?
Še zmeraj sem tukaj, ne?
Ena proti nič za Arsenal!
Na zdravje.
Pobil bom te prasce.
Ves čas pijejo in kričijo. Mislim, tukaj so tudi družine.
Prekleto!
Pogledat grem, če je v redu.
Živjo, Pearl. Ga lahko popaziš? Malo moram na zrak.
Seveda, draga. -Hvala. Ključi so pod rožo.
Koliko je minilo od opozorila? -40, 45 minut.
Noter moram.
Kemično? -Zgleda da.
Fant... poglej jo.
Hvala.
Ona je prava.
Dvajset funtov. Ja, dvajset. To!
Greš stavit? -Ja.
Odpeljal jo bom domov. -Opa!
Se opravičujem...moji prijatelji menijo, da si čudovita
in za 20 čukov smo stavili, da ne morem ugotoviti tvojega imena,
Zato mi povej svoje ime,
razdelila si bova denar in nikoli več me ne boš videla.
20 čukov? -20 angleških funtov.
Dobro poslušaj. -Ja.
Tvoji prijatelji so drkači.
Ja...ja.
Pomagaj mi jih oskubiti. Deset funtov vsak.
Ne rabim desetih funtov.
Dobro...
Poglej, tudi jaz ne potrebujem desetih funtov, res.
No... Mogoče bi se lahko pogovorila?
Si od tu? -Tu čez, Wellingtonska posest.
To je nasproti mene. Posest lahko vidim iz stanovanja.
Gotovo bi lahko delali čudeže za ceno tvojega stanovanja.
Jaz pa stavim, da je tvoje lepo... znotraj.
Ja, je že v redu. Vsaj nimamo razgleda na posest.
Si sama tukaj?
Čakam moža.
Policaj je. Dela na oddelku za odstranjevanje bomb.
Moral je na teren, zdaj pa čakam, da pride domov.
Kristus, odstranjevanje bomb, a?
Prereži rdečo žico! Prereži zeleno žico!
To je bilo neumno brezčutno. Oprosti. Se opravičujem.
Občutek imam, da bom morala sama domov, zato sem živčna.
Imava malega fanta, štiri je star.
Precej težaven je. Mislim, saj je čudovit, toda... poln energije.
Obseden je s smrdečim plišastim zajčkom in noče, da ga operem.
Si v redu?
Ni mi ravno v navadi, da tujcem v pubih razlagam svoje težave.
Razumem, če se želiš pogovoriti. Dober poslušalec sem.
Prinesel nama bom par pijač in lahko začneš od začetka.
Ti novi bombni alarmi norijo kot še nikoli.
Bog, to mora biti težko. Počutim se tako plitek.
Zakaj? Kaj ti počneš?
Ah, novinar pri nacionalnem časopisu, Express.
O čem pišeš?
Vse, od pokvarjenih politikov do goljufivih mestnih institucij.
Sem Barry Levis, z vami sem, da pregledam vašo dohodnino,
pooblaščen s strani DDV, 1. točka od 968.
Ljudje to verjamejo, ne? -Včasih, ja.
In če jim ne pridem v glave, jim poskušam priti v postelje.
In kaj storiš, ko moraš priti v njihove postelje?
Všeč si mi.
Pa to deluje? -Ne vem... deluje?
Moje punce ni tukaj. -Ja?
V Parizu je. -To je pa lepo.
Ni ga še nazaj. Avta ni tu.
No, če ga še ni nazaj, zakaj ne greš k meni?
Na kavo.
Ne, bolje da grem nazaj.
Vse v redu?
Ja. Trebušna gripa.
Morda bi se moral s kom pogovoriti.
Želodčne težave.
Greš na tekmo z Arsenalom v soboto?
Chelsea vas bo razmesarila.
Lep razgled. -Ja.
Mislim, da bi morala iti.
Mislim, da bi morala ostati.
Kako je šlo?
No, še sem tu, ne?
Ja, ljubi, še si.
Deset nič za Arsenal! Deset nič za Arsenal...
Vi ste drek in to veste! Vi ste drek in to veste!
Želim si, da ne bi šel na tekmo. Dela me živčno.
Kaj pa te ne?
Oh, lepo.
Od 0 do 100 v petih sekundah.
Spraviš jo lahko od 270 do 290 km/h.
Moral bi imeti chopperja, da bi dohitel nekoga v tem.
Šla bom v trgovino in prinesla nekaj dobrega za čaj.
choc-choc sladoled za zmago. Čips. Prinesi nekaj piv.
Nocoj delam, draga.
Kaj? Kako to? Mislila sem, da imaš ta vikend prosto.
Kdaj pa kdaj bi lahko rekel ne, Lenny.
Adijo, ljubček.
Jaz sem ljubček, ne?
Ja, si. Se vidimo kasneje.
Roko! Lahko zdaj slečem jakno?
Ne, slišal si mamo.
Pozdravljena.
Lep avto. Stavim, da gre od 0 do 100 v 5 sekundah.
290 km/h? -Presneto, nisem vedel, da poznaš avte.
Samo dokazuješ, da ničesar ne veš o meni.
Ne bi rekel.
Poglej. Tista noč je bila napaka. Tega ne bi smela narediti.
Torej, kam greš? -Na tekmo.
Pozen boš.
No, če ti gre avto 290 km, ti bo še morda uspelo.
Bi šla na kosilo z mano?
Mislila sem, da si pravkar rekel, da greš na tekmo
in pravkar sem rekla, da ne bom spet seksala s tabo.
Jezus! Ti pa res poveš, kar imaš v mislih.
Ja. Lahko bi kdaj poskusil.
Ok, ok, ok... Mislim, da si najbolj smešna, seksi,
realistična kurba, kar sem jih videl,
in če se slučajno ne izide, se ne predam tako hitro.
Poglej, spekla bom ribje palčke in gledala tekmo po televiziji.
Sliši se dobro.
Koliko? -Oprosti?
Ribjih palčk?
Ne vem. Še nikoli jih nisem jedel.
Torej štiri. S pomfrijem.
Kaj?
Kako to misliš "kaj"?
Kaj hočeš od mene?
Poglej jo, takoj preide k bistvu.
Če iščeš punco, ne iščeš mene. Imam družino in imam jih rada.
Všeč si mi. Obideš vsako brezkončno sranje.
Drugačna si od vseh ljudi, kar jih poznam.
Za sto tisočakov letno drugačna, se mi zdi.
Ob temi se mi zdi, da zamujam preproste stvari... kot ribje palčke.
Vzburjaš me.
Te to vzburja?
Kaj pa to?
Te to vzburja?
Ne. Niti ne.
To?
Zdaj pa ne vem, kaj naj rečem. In tega nisem imel v mislih.
Ne jemlji tega napačno,
a če čakava, da bova izvedela, kaj si imel v mislih,
bi zapravila ves dan, in moj mož in sin bi se vrnila,
in moj mož bi ti zbil vse zobe.
Pošteno.
Vedno poskušam biti poštena.
In tu je začetni žvižg.
Če pogledaš ta veličastni stadion,
lahko zares začutiš občutek navdušenja.
Te tekme smo se že dolgo veselili...
Kaj za vraga...? Ne vem, če me lahko slišite...
Tukaj se je zgodilo nekaj katastrofalnega...
"In še neverjetna novica. Poročajo o nesreči v s. Londonu."
"Najverjetneje eksplozija na Premier League stadionu."
Nujno potrebujem papir.
"Informacije so skope, toda poročila kažejo...
Odpelji me tja v svojem avtu. -Kaj?
Moram jih spraviti domov na čaj. -Oh, sploh nisem pomislil. Žal mi je.
Prosim, prosim, naj ne bosta ranjena.
Prosim, Bog, naj ne bosta ranjena.
Saj sploh ne bova mogla do tja. Vse ceste bodo zaprte.
Pa kaj! Samo spravi me tja!
Ustavite, gospod! Nazaj!
Ne puščaj ljudi na to območje.
Moj sin je tam notri. Štiri leta je star.
Ni varno. Umaknite se za ograjo.
Oprostite.
Ste videli majhnega fantka? Štiri leta je star.
Oprostite. Ste videli majhnega fantka? Lenny!
Ljubi, kje si? Oprostite... -V napačno smer greš, ljubica.
Spravimo te ven. -Ne!
Daj no!
Očka! Očka!
Prosim... prosim, Bog! Prosim, Bog! Prosim...
Očka! Očka!
Število smrtnih žrtev bombnega napada se je dvignilo na 920.
Toda policija predvideva, da jih bo še več.
Forenziki verjamejo, da je za napad krivih
šest samomorilskih napadalcev.
Tri na tleh
in tri v servisnih vozilih,
parkiranih v obsegu stadiona.
Mami! Tečem. Zelo hitro tečem!
Preiskave napredujejo.
Toda še vedno pozivam ustanove,
naj nam dajo imena, ki jih potrebujemo.
Ne zaradi rase ali religije,
ampak zaradi tega, ker smo vsi ljudje,
in razumemo izgubo človeka.
In da ne naredimo napake, smo zbrali 2500 posnetkov.
To je razjezilo vodje ustanov,
zaskrbljenih, da bodo mladi muslimani glavna tarča preiskav.
To je odmev londonskega obzorja iz nekega drugega časa.
Med drugo svetovno vojno,
ko so cepelini preletavali London,
da bi zaščitili ljudstvo pred sovražnimi letali.
Zdaj vam lahko v živo pokažemo posnetek
nenavadne slovesnosti v Londonu.
1000 balonov je poletelo nad glavnim mestom
v spomin žrtvam groznega napada.
Mnogo sorodnikov žrtev si je prišlo ogledat izpust balonov.
Torej, tukaj je premier.
Vsak nosi sliko nekoga, ki je umrl.
Pravijo jim pogreb v zraku.
Živjo.
O, Bog.
Ne, ne dotikaj se! -Oh, oprosti...
Jaz... nisem vedel, ali naj pridem.
Ali kdo skrbi zate? Kdo iz družine?
Mama, sestra ali kdo drug?
Najbrž misliš, da je to nenavadno?
Saj je samo dekle z vzhoda, omejena z babico in mamo.
In govoriš "boš že preživela. Bi skodelico rdečega?"
Malce nepravično.
Nepravično je, da je moj sin dobil kurbo za mamo.
Zakaj nisi bil ti tisti, ki je umrl?
Prišel sem, ker... Ker sem ti hotel nekaj dati.
Oh...
Ti si bil pa v vojni, a?
Oh, izgubil si tačko.
Jo bom popravila. Rabila bi le iglo in sukanec.
Pogumen zajček si.
Naj te pospremim. -Ne.
Bo vse v redu s tabo? -Dobro, hvala.
Ponavadi loviš trape na rdečih preprogah na Zahodni strani.
Želiš posnetke tistega dne? -Vraga! Lahko storiš to ali ne?
Ne, Jasper. Jaz sem športni novinar, ne jebeni Carl Bernstein.
Toda, ker ti to toliko pomeni, mislim da poznam nekoga, ki bi.
Danes smo se tukaj zbrali,
da počastimo umrle in molimo za njihove družine in prijatelje.
Terorizem je nepredvidljiv, samovoljen.
Njegov namen je ubijati na nediskriminiran način.
Bodisi mater ali očeta,
sestro ali brata,
starša ali otroka.
Zavrti to še enkrat, Gary. -Je to tisti, ki sem ga kopiral?
Tega naj ne bi videl. -Ja.
Ta knjiga je moje življenje, moj razlog.
Toda danes jo polagam dol.
Za muslimane in kristjane, besede nimajo pomena.
Danes ima smrt več besede.
Tukaj, previj malo nazaj.
Približaj in počasi previj.
Ja.
Sranje.
Če je on eden izmed napadalcev in mora policija to vedeti,
zakaj nam ne povejo?
Si šla nazaj k travmatskem svetovalcu v bolnico?
Ja.
Rekel mi je, naj napišem pismo Osami Bin Ladnu.
Pa si ga?
Nisem vedela njegovega naslova.
Torej, če ga odkriješ, nam poš povedala?
V bolnici je bila muslimanska sestra.
Njen bog ni bombni bog.
Ne moti me njihov bog. Motijo me bedaki, ki jim prodajajo Semtex.
Ljudje se slepijjo, da lahko razumejo to težavo.
Na koncu bo to vojna med dvema različnima vrstama.
Nisem plačan, da bi razumel, plačan sem, da preprečim.
Napada pa nisi preprečil, ne?
Ne.
Moram iti. -Pospremil te bom.
Ne... Hvala.
Zdi se mi, da ti je podoben. Smešno glavo ima.
Poglej, sanja.
Živjo, živjo, bombonček.
Gospod Zajec postaja slabo, ali ne? Je tako?
Ja, tako je.
Lahko ga vidiš. Tukaj je. Samo še malo... še malo.
Še malo. -Golob. Ujemi goloba.
Ah, prestrašil si ga.
Pomahaj mamici. Priden fant.
Oprosti. Vem... vem, da si rekla, naj te pustim pri miru.
Tistega dne bi umrl, če te ne bi spoznal.
A razumeti moram, zakaj se je to zgodilo.
Na sliki množice je človek...
In mislim, da je eden izmed bombašev.
Vsi ljudje na tistih sedežih so označeni kot umrli, pograšani.
Zato ne vem, zakaj policija noče izdati njegove identitete.
Njegova žena je klicala časopis po napadu in rekla, da je pogrešan.
Ime ji je Ghorbani.
Nato je nahala gledati in odšla. Sledil sem ji v St. Albans.
Poskusil sem govoriti z njo. Zdaj noče govoriti z mano.
Želi obvarovati svoje otroke.
Imela sta sina.
Oprostite, nimamo jih. Lahko jih naročim za jutri.
Hvala.
Dragi Osama,
Sprašujem se, ali si praznoval, ko si slišal, da so mi ubili sina?
Si prižgal radio in jih slišal reči: 1003 mrtvih?
Si položil preprogo na tla in pokleknil k molitvi?
Jaz sem molila.
Molila sem, da bi bilo 1004 žrtev in bi smrt vzela še mene.
V bolnišnici so mi dejali, naj bolečino zapišem na pismo.
Ne vem, ali so imeli v mislih maščevanje.
Slišala sem, da je žalost kot žival, Osama.
S svojim lastnim življenjem in prepuščeni smo ji v nemilost.
Nič ne vem o tem.
Bolečina je stalnica, ki mi jo je zapustil moj sin.
Je tihi dež, ki nikoli ne neha padati.
Pravijo, da nas bolečina spremeni.
Vem, da spreminja mene, toda v kaj?
Zaradi porasta energije na King Crossu
so vsi nadzemne in podzemne vožnje so do nadalnjega preklicane.
Za morebitne nevšečnosti se opravičujemo.
Nadomestne avtobusne storitve so na voljo zunaj postaje.
Mislim, da sem te videla na vlaku za St. Albans.
Tja se moram vrniti. Poglejva, ali lahko najdeva avtobus?
Mislim, da gredo tja tudi vsi te ljudje.
Torej, kje si bil danes?
Bil sem pri očetu.
Jasper Black. Prej sem klical. -Kateri oddelek ste že rekli?
Nadomestilo za žrtve.
Ta seznam bi moral podati izčrpen razpored vseh,
ki so bili takrat tam, imena, številke sedežev?
Ne vseh. Nekateri so kupili karto, pa niso prišli.
Dostop do serverja je očitno zavrnjen.
Piše, da preusmerja na oddelek za protiterorizem.
Oh... Ok.
Tega ne moreš kupiti. -Samo toliko imam.
Potem ne moreš kupiti. Manjka ti 30 penijev.
Jaz bom plačala.
Ne, bom že. -Ne, v redu je.
In dajte mu še nekaj za pit.
Ali delaš kje tukaj? -Ja.
Zakaj imaš tega zajca?
Od mojega sina je.
Naj pogledam.
Lahko bi ga oprala.
Kje pa je?
On je... z očetom je za nekaj časa odšel.
Kdaj pa pride nazaj?
Ne vem... kmalu.
Zakaj pa vedno špricaš šolo?
Ne maram je. In nikogar ne poznam.
In moram se srečati z očetom.
Kje pa je?
Kaj pa pravi mama, kje je?
Ne živi z nama. Pravi, da se ne bo vrnil.
Jaz vem da se bo,
ker mi je za rojstni dan obljubil kij za kriket.
Rekel je, naj ga počakam v trgovini, da ga bova kupila.
Tam ves čas hodiš, čakat pred trgovino?
Ja.
Smešno je, kaj izberemo, da bomo verjeli, Osama.
Pravijo, da verjameš v nebesa.
Moj mož in sin nista verjela v nebesa.
Verjela sta v nogometni klub Arsenal, in to ju je uničilo.
Da sem razumela, da so nebesa siv dan
na angleški plaži s sinom.
Ne vem, zakaj nisem pomislil, da bi te iskal tukaj.
Si ženska, ki jo je težko izslediti.
Mislila bi, da boš zaposlen z bojem proti islamskem terorju.
Tudi teroristi si občasno privoščijo prost vikend.
Torej, kaj te je prineslo? -No...
Pravzaprav sem upal, da mi boš pomagala
pri nekem projektu.
Veš kaj je najboljše pri počitniških prikolicah?
Ne.
Najbolje pri prikolicah je, da so zmeraj iste.
To je moj oče govoril.
Kamorkoli jo odvlečeš, ob koncu dneva si doma.
Ni pomembno, kakšen dan sem imel,
če sem si predstavljal, da zapiram vrata na njej,
sem se počutil bolje.
Ta občutek je izginil.
Od dneva napada ne morem več zapreti vrat prikolice.
Ne morem pozabiti na grozote zunaj.
To so te barabe storile, prišle so v mojo prikolico.
Če lahko pripomnim, Terrence,
zveniš kot pravi teroristični obsedenec.
Izjemna ženska si. To veš, ne?
Dobro izgledaš v jakni, Terrence.
Nihče ne bi nikoli posumil, da si policist v civilu.
Ti si poročen, ne? -Ja, 15 let.
Jo ljubiš? -Kakšno vprašanje pa je to?
Tako vprašanje postaviš človeku, ki te je poskušal pobrati
v bombni četi pred diskom, oblečen v gladiatorja.
Bil sem zelo pijan in...
Nisem vedel, da si prijateljeva žena.
Takrat sem bila oblečena kot Pocahontas.
Pravzaprav me je povabila, da greva ven. Moja žena, Tessa.
No, takrat sem živel v Travelodgu.
Oprosti. -Je že dobro, ni potrebe.
Travelodgi niti niso tako slabi.
Ona pravi, da sem poročen s službo.
Misliš, da je mogoče...
da nekoga ljubiš in izdaš obenem?
Ja.
Bi še kaj spil?
Tako ali tako moram na stranišče.
Pazim, da te ne zadene kakšna nesreča.
Mislil sem, da si morda v težavah.
Ta moški nosi zeleno majico, limonino zeleno majico.
Nimam ravno daru za modo, toda takoj prepoznam idiota.
Skrbi me zate.
Moral bi domov, Jasper.
Lahko noč.
Hvala.
Ti lahko samo nekaj povem?
Če le ni kaj o prikolicah, Terrence.
Jaz...
Včasih si naju predstavljam skupaj.
Ne v... Ne na tak način. Ne...
Samo...
Da je jutro in da sva nekje v prikolici, in...
da sonce sije skozi okno in leživa v postelji...
in da sva milje stran od Londona.
In da se packe svetijo v prahu nad nama.
In je zelo tiho in mirno.
Klepetava in naenkrat se obrneš k meni in mi razmršiš lase.
To je vse... Razmršiš mi lase.
In nasmejana sva, ker razumeva drug drugega.
Lahko bi vsej godrnjala ali kaj, da se ne bi počutil tako bedasto.
Oprosti, Terrence. Nisem čisto dojela tega.
Kaj pa tvoja žena? -Ne vem, če bi jo vzela s sabo.
Prikolica je majhna, veš?
Kam pa bi šla?
Na sipine, morda.
Sipine so lepe.
Imajo lepe peščene nasipe.
In zibajočo travo, zvoke valov ponoči.
Zveniš kot dober, dostojen človek, Terrence.
Toda naj povem, da jaz nisem ne dobra ne dostojna oseba.
Prosim, ne zapravljaj časa s skrbjo zame.
Ni važno, kar govoriš. Ne bom odšel.
Našel bom vsak košček srca, ki ti ga je razneslo na drobce,
in ga spet sestavil.
Najbrž mi bo vzelo veliko časa, toda potem bom pomirjen.
In povrhu vsega bom tvoj prijatelj.
Kriket ti ne gre preveč, kajne?
Kaj? Misliš da si ti? -Pravzaprav sem.
Pridi.
Krasno je tukaj. -Ja.
Nekoč sva bila tu s sinom. Iskala sva peščene črve.
Je že nazaj?
Ne. Ne še.
Želim si, da bi se moj očka vrnil.
Misliš, da se bo?
Ja.
Kakšen je tvoj oče?
Vtise ljudi dela.
Res? Koga?
Em...Arnold Schwarzenegger.
Medved Yogi.
Preveriva vlake za St. Albans. Spraviva te domov.
Jaz grem po karte.
Počakaj!
Počakaj! -Pusti me na miru!
Osumljenec teče čez glavni peron.
Vse enote. -Razumemo.
Policija! -Počakaj! -Ni mrtev.
Mami!
Mami! Jaz tečem, in to hitro.
Mlad azijec z nahrbtnikom teče proti peronu dva.
Ustavi se!
Počakaj! Počakaj me!
Mami!
Ostani, kjer si! Ne premikaj se!
Potrjeno. Na kamerah 1, 5 in 8.
Stoj mirno!
Oseba ima nahrbtnik. -Zavzemite položaje.
Ni mrtev! -Stoj!
Ostani kjer si!
Rekla si, da se bo vrnil. Prihaja!
Poslal mi je sporočilo, da se dobiva. Poglej.
Nadaljujte previdno. -Ne, prosim! Ne premikaj se!
Ne!
Oh, spet ste z nami. Z vami bo vse v redu.
Krogla je oplazila senca.
Prosila bom doktorja, naj vas pregleda.
Bi mi povedala, kaj se dogaja?
Bilo je 28. aprila.
Minilo je 4 dni in 12 ur. Tako dolgo sem bila brez njiju.
In za vedno bi odšla.
Za cel dan sva šla na plažo, samo on in jaz.
Moja mama me je nekoč peljala tja.
To je najin najboljši spomin, in tudi tisti dan je bil popoln.
Pred osmimi tedni je bil tukaj.
Morala sem ga... saj veš...
Morala sem ga držati. Lahko sem ga vonjala.
Lahko sem se z ustnicami dotaknila njegovih lic, zdaj pa...
Ne bo ga nazaj, kajne?
O tebi vem vse, kar se vedeti da.
Zelo prijazno. Lepo od tebe, da se zanimaš.
To so čudni časi.
In znajdemo se na več kot enem območju zanimanja.
Moraš se naučiti, kdaj jo pustiti samo.
Da ne jemlješ, kar ni tvoje.
Rad bi, da premisliš o pravnem svetovanju.
Jemanje, kar ni tvoje lahko privede do resnih posledic.
Če bi bil ti, Jasper Black, bi se tolažil s starimi ljudmi,
ali o čemer pišeš, kot pa počel stvari, o katerih nimam pojma.
Drugače se morda znajdeš na naslovnicah.
Prijazno od tebe, Terrence. Hvaležen sem ti za nasvet.
Krona proti Mohammadu Ahmadu, 2002.
V tem primeru je bil obtožen Sonny Ghorbani.
Pred petimi leti si ga imel pod nadzorom.
Ugibam, da nihče ni hotel razkriti tega drekača,
dokler je bila tu slava, s katero bi ga zakrili.
Poznaš razlog, zakaj se za vaju ne bi izšlo?
Mislil sem, da si končal. -Ker vsakič, ko te pogleda...
je vse, kar vidi, tisti dan.
Nisem vedel, da navijaš za Chelsea.
Ta vreča, ki jo nosiš s seboj na dopustu.
Moram se pozanimati, kje jo lahko dobim.
Veliko stvari imava skupnega v teh dneh, Osama.
Izdaja je ena od njih.
Gotovo ves čas premišljuješ o tem.
Kako pogosto pogledaš moškega v oči
in se sprašuješ, če jim res lahko zaupaš?
A če si ti ubil življenje, sem jaz ubila ljubezen.
In zdaj moram živeti brez nje.
Zadnje čase sem se zalotila, da si zamišljam naju dva skupaj.
Ja?
Nikoli si nisem mislila, da bom, toda...
včasih si dovolim.
Prosim, reci mi, da ni res.
Kaj?
Da nisi šel takrat na tekmo, ker si obtičal v prometu,
ali ker si dal vstopnico prijatelju kot darilo.
Samo reci, da nisi šel, ker si vedel.
Še zmeraj mislim, da bi Lenny razumel.
Moj otrok je bil star 4 leta. Vse je razumel.
Nisem mislil, da bodo umrli. -Kaj?
Mislili smo, da bi lahko bil en samomorilec.
Največja predvidena izguba je bila manj kot 50.
Možnost, da umrejo, je bila 500 proti 1.
Preračunal si možnosti. -Ne, ocenili smo tveganje.
Ni ti uspelo.
Jaz... nisem imel izbire. Nisem imel izbire.
Imamo zvezo s teroristi, načrtovali so napad na Whitehall.
Kemično orožje, stokrat hujše od tistega.
Proti temu smo se borili, a zveza nam je sporočila
uro prej, preden je ekslpodiralo na stadionu.
Toda če si imel opozorilo, bi jo lahko preprečil.
Sporočilo je bilo, da bo igrišče tarča samomorilca.
Nismo vedeli, katerega. Če bi ustavili vsako igro, bi panika...
Moj otrok! Moj otrok! -Nismo bili prepričani.
Toda bil si toliko prepričan, da nisi šel.
Tvoj prijatelj se je pa res pozanimal, kajne?
Če bi preprečili tisti napad,
bi celica to spoznala in zamenjala ljudi, kraj.
Izgubili bi vpogled v njihove načrte.
Tega nismo mogli dopustiti, razumeš?
Vložki so bili preveliki, tam je bilo na tisoče ljudi,
leta inteligence, in v vojni, in to je vojna,
inteligenca je edino orožje, ki ga imamo, prav?
Oh! Moj otrok!
To je bila odločitev na najvišji ravni.
Moj fantek! Moj štiriletni otrok je med umiranjem trpel!
Ne verjemem, da so umrli zaman.
Seveda so zaman umrli!
Ah! -Prosim, počakaj! Počakaj!
Mami!
Mami! Jaz tečem. Jaz zelo hitro tečem.
Ne moreš me ujeti!
Mami!
Mami, gospod Zajec ne mara iti v pralni stroj.
Hitro! Spravi ga ven!
Mami, takoj ga daj ven!
Dobro. No, pa dajmo.
To je že bolje. -Tukaj je.
Pet, štiri, tri, dve, ena.
Zdaj!
Mami, pomežiknila si, jaz sem zmagal.
Ja, pa si res.
Zdaj pa se pokrij.
Gospod Zajec ne mara pralnega stroja.
Potem pa mu ni treba, ker je popoln tak, kot je.
In rekel je, da lahko prideš sem, če te bo strah.
Hvala.
Veš kaj? To je mamici všeč, ker jo je strah.
Premakni se.
Kmalu sva imela rutino, midva s sinom, Osama.
Življenje je bilo kot prej.
Kje si? Prihajam.
Si tam? Kje si?
Kje se skrivaš? Našla te bom.
Mami, nekaj je v moji sobi.
Kaj je to? -Imam te.
Nisem zaspan. -Moram poklicati očeta?
Moj očka je najboljši na svetu. Boljši je od opic in...
Ribena! -Tako dober je?
Je babica spet pijana? -Kako pa govoriš?
Časopis lepimo po oknih, da ni tako mrzlo.
In ugotovila sva, kako uporabiti vse te neplačane račune.
Naredi tako. -Ok.
Oh!
Vse je v redu, ljubi. -Kmalu bo dobro.
Vse je v redu, ne skrbi. Mamica je dobro.
Mami, lepa si.
Hvala, angel.
Ostani tu, dokler se ne vrnem. Kaj ti prinesem?
Čokoladne palčke. -Oh, to je dobra izbira.
Oprostite. Iskala sva vašo hišo.
Se lahko kje pogovorimo?
Imate čas za...?
Ne, ni časa. Moram nazaj. Pustila sem ga samega.
Jaz...
No, napisala sva vam pismo in hotela sva, da ga res dobite.
Ne mislim, da se lahko kar pojavim in se opravičim.
Povej tako, kot prej... kot v pismu.
Če bi vam lahko vrnila sina in moža, bi to storila.
Moj sin je dobro. Na varnem je.
A moram nazaj. Predolgo sem ga pustila samega. Oprostita.
Prosim Bog. Prosim, Bog. Prosim...
Prosim, Bog.
Kje je moj otrok!?
Moj otrok!
Mamica gre, dragi.
Mami!
Očka! Kaj tu piše? Kaj piše?
Piše, da je bil pred 300 leti v Londonu velik požar
in da je celo mesto zgorelo.
In piše: "London je zgorel s strašnim hrupom in besom."
In London je zgorel s strašnim hrupom in besom.
Tako je. -Kaj pa se je zgodilo potem?
Globoko vdihnimo in pristavimo čajnik.
Pridi.
Kaj bi rad počel? -Lahko gledam vlak z mostu?
Kaj, spet? -Ja, še enkrat.
Kaj pa potem? -Pica in pomfrit.
Dobra ideja. -Gre mama z nama?
Mami!
Zdaj ne morem z vama.
Babica me je peljala gledat spomenik londonskega požara,
in takrat sva peljali sina.
Ljudje so mislili, da je konec sveta, toda ni bilo tako.
Mesto so ponovno zgradili v treh letih, močnejše in višje.
London je mesto, zgrajeno na lastnih razvalinah, Osama.
Vrnilo se je večkrat kot hudič od mrtvih.
Zravnale so ga nevihte in preplavila ga je kuga.
Celo Hitler ga ni mogel pokončati.
"Bethnal Green je kot pekel," je rekla moja babica.
"Le neskončno morje plamenov."
A gradili smo na pesku,
in postajali kot zombiji.
Jaz sem mesto, Osama. Jaz sem cel svet.
Ubij me z bombami in ponovno se bom zgradila še močnejšo.
Preneumna sem, da bi bolje vedela.
"The Sun" pravi, da si hudič, a jaz v hudiča ne verjamem.
Vem, da sta za tango potrebna dva.
Vem, da si razjezil voditelje Zahodnega sveta.
No, tudi njim bom pisala.
Oh...
Vem, da si pameten mož, Osama. Mnogo bolj kot jaz.
A če te lahko prisilim, da le za trenutek pogledaš mojeg sina,
vem, da boš nehal pobijati otroke po svetu.
To bi te preveč užalostilo.
Pozdravljen.
Ljubezen ni predaja, Osama.
Ljubezen je besna in pogumna in glasna.
Lahko bi slišal zvoke, ki jih je moj sin spuščal, ko se je igral.
Želim si, da bi ga lahko slišal, Osama.
Ta zvok je najbolj divji in najglasnejši na svetu.
Odmeval bo do konca časa. Je bolj oglušujoč kot bombe.
Pridi k meni... pridi k meni,
in razstrelili bomo svet nazaj z neverjetnim hrupom in besom.
Prevod: Tealc